Повнотекстовий пошук
Пошуковий запит: (<.>AT=Макаров Экспериментальное исследование жесткости фиксации$<.>) |
Загальна кількість знайдених документів : 1
|
1. |
Макаров В. Б. Экспериментальное исследование жесткости фиксации трехфрагментарного перелома проксимального отдела плечевой кости [Електронний ресурс] / В. Б. Макаров, В. И. Липовский, Е. В. Левадный, И. В. Бойко, Г. О. Лазаренко // Ортопедия, травматология и протезирование. - 2018. - № 4. - С. 115-121. - Режим доступу: http://nbuv.gov.ua/UJRN/OpTlP_2018_4_18 Вибір методу фіксації переломів проксимального відділу плечової кістки (ПВПК) залишається актуальною проблемною. Три- та чотирифрагментарні переломи ПВПК (тип B і C за AO/OTA) виявляють у 20 % пацієнтів, лікування яких є складною проблемою, особливо у хворих старших за 60 років. Мета роботи - порівняльне вивчення жорсткості фіксації фрагментів ПВПК за допомогою різних металоконструкцій, у тому числі з трансплантатом. У біомеханічному експериментальному дослідженні вивчено 4 варіанта з'єднання відламків ПВПК на фізичних штучних моделях. Конструкція I - інтрамедулярний блокований остеосинтез за допомогою титанового реконструктивного канюльованого стрижня діаметром 7 мм і блокованих гвинтів 3,5 мм; II - чотирьох 5,0 мм канюльованих гвинтів зі спонгіозним різьбленням; III - накістковою пластиною з кутовою стабільністю і 3,5 мм блокованими корковими та спонгіозними гвинтами з армуванням фрагмента головки 2 структурними трансплантатами з полімолочної кислоти (PLA); IV - те саме, що III, але без трансплантатів. Проведено тести трьох видів навантаження залежно від кута нахилу кістки у фронтальній площині - 0, 10 і <$E20 symbol Р>. Виявлено, що найменше навантаження витримувала система "кістка - фіксатор" у конструкції I, найбільше - II, різниця між показниками жорсткості яких становила 4 рази. Жорсткість конструкції IV була меншою удвічі у порівнянні з I конструкцією і на 10 % - у порівнянні з III. Значення жорсткості розглянутих систем зі збільшенням кута нахилу осі кістки у фронтальній площині зменшується. Максимальну носійну здатність і величину енергії деформування виявлено для конструкції III, а найменшу - I. Висновки: найкращим методом фіксації трифрагментарного перелому ПВПК є металоостеосинтез пластиною з кутовою стабільністю з додатковим армуванням фрагмента головки алотрансплантатами з PLA.
|
|
|