Моцар О. В. Ідеї театру абсурду у процесах оновлення музичного театру останньої третини XX - початку XXI століття : автореф. дис. ... канд. мистецтвознавства : 17.00.03 / О. В. Моцар; Нац. муз. акад. України ім.і П. І. Чайковського. - Київ, 2016. - 17 c. - укp.Мета дослідження - перетин новітніх тенденцій у сучасному західно- та східноєвропейському музичному театрі й ідейно-філософських принципів театру абсурду. Основну увагу зосереджено на операх М. Фелдмана "Neither" та С. Луньова "Москва - Петушки". На основі цілісного аналізу зазначених опер зроблено основні висновки, зокрема наголошено на значенні літературних першоджерел (що належать перу С. Беккета та В. Єрофєєва відповідно) як естетичної платформи цих оперних творів. Відзначено драматургічні, композиційні, стилістичні та жанрові особливості опер. Здійснено панорамний огляд новітніх тенденцій у західно- та східноєвропейському музичному театрі, зокрема на прикладі опер XXI ст. Серед них - такі явища, як: тотальний artwork або mega-cinema Л. Андріссена, звуковий або аудіотеатр Б. Фуррера, музична мультимедійна драма М. ван дер Аа та міждисциплінарні перформанси М. Монк. Однією з основних рис, характерних для названих творів, стає долання літературо- та драмоцентризму, що визначається провідною ідеєю театру абсурду. Виявлено неочевидний, непрямий вплив естетики абсурду на сучасний музичний театр, у зв'язку з чим згадуються радикальні явища в опері останньої третини XX ст., а саме: інструментальний театр Дж. Кейджа, М. Кагеля, театр художника Р. Вілсона - Ф. Гласса. Спільною рисою цих оперних творів є реформування лібрето, театралізація музикування, зміна усвідомлення твору як сталого opus unicum, чим, своєю чергою, спричинено зміну ролі композитора. Ці явища визначено як симптоми нової епохи: пошуку нової мови, філософії, порушення жанрової парадигми та будь-якої закономірності та законності, що ріднить таку філософію з ідеями театру абсурду. Відзначено період оновлення музичного театру на пострадянському просторі, розглянуто опери українських і російських композиторів: В. Зубицького, Л. Десятникова, Е. Денисова, А. Шнітке й О. Щетинського. Як твори-попередники згадуються опери Д. Шостаковича і О. Мосолова. Описано також щодо особливості втілення естетики абсурду на західно- та східноєвропейській музичній сцені. Зазначено основні ідеї театру абсурду, які виявилися найбільш плідними для розвитку та трансформації сучасної опери. Серед них: антилітературність, порушення логічності сюжету, комічність (як низхідна метафора), стилістичний дисонанс, лапідарність і долання автоматизму. Індекс рубрикатора НБУВ: Щ335.3(0)6
Рубрики:
Шифр НБУВ: РА426056 Пошук видання у каталогах НБУВ Додаткова інформація про автора(ів) публікації: (cписок формується автоматично, до списку можуть бути включені персоналії з подібними іменами або однофамільці) ![](/irbis_nbuv/images/info.png) Якщо, ви не знайшли інформацію про автора(ів) публікації, маєте бажання виправити або відобразити більш докладну інформацію про науковців України запрошуємо заповнити "Анкету науковця"
|